Deres flugt ville afsløre sandheden for alt og alle.
Det ville vanære slægten. Det er ganske udelukket.
- Kom her, Rosa. - Ja, frue.
Hvad siger du, hvis jeg lader mr. Rouncewell hente dig -
- og uddanne dig, så du kan blive hans søns hustru?
- Vil Deres Nåde ikke have mig mere? - Omstændighederne har ændret sig.
- Du kan da godt lide sønnen, ikke? - Jo, frue.
Det var selvisk af mig at ville beholde dig.
Jeg kommer til at savne dig, Rosa.
Kære Esther ... Kæreste Esther ...
Min kæreste pige ... nej!
Min kæreste Esther.
Jeg håber, at disse ord -
- ikke bliver alt for stor -
- en overraskelse for dig.
- Forstyrrer jeg? - Nej, da. Hvad er der, Esther?
Jeg vil gerne have lov at rejse til London.
Husker De Caddy Jellyby, som giftede sig med mr. Turveydrop?
Hun skal have et barn.
Ada vil med for at se, hvordan det går for Richard.
- Har vi Deres tilladelse? - Ja, naturligvis.
Jeg havde håbet ... Nå, pyt med det.
Naturligvis må du det. Du må endelig hilse unge mrs. Turveydrop.
Tak.
Pokkers også!
- Mr. Tulkinghorn er optaget. - Jeg vil tale med ham!
Undskyld, mr. Tulkinghorn.
- Det var svært at få fat på Dem. - Jaså?
Enten er De ikke hjemme, eller også er De optaget.
Nu er De her. Hvad vil De?
De behandler mig ikke godt. De har været nærig.
Jeg hjalp Dem med at holde på fruen. De skylder mig noget.
Jeg skylder Dem intet. De fik betalt for Deres tjenester.
De lovede at hjælpe mig med at finde en god plads.
Jeg ville tænke over det, og jeg har ombestemt mig.
Deres temperament er for heftigt til en kammerpige.
Med en venlig frue er jeg mild som en due.
- Det tror jeg ikke på. - Vil De ikke gøre noget for mig?
- Så må De hellere passe på! - Nej, De skal passe på.
Hvis De kommer herhen igen, bliver De hentet af politiet -
- bundet til en plade og båret rundt i gaderne.
- Hvad siger De så? - De kan lige vove!
Sæt mig ikke på prøve, unge dame.
- Du godeste! - Mrs. Guppy, er mr. Guppy hjemme?
Må jeg komme ind, mrs. Guppy?
Miss Summerson! Det er en ære.
Mor!
Jeg tillod mig at sende besked.
Ja. Jeg fik den.
Mor, hold nu op.
Det må De undskylde, miss Summerson.
Må jeg tale med Dem alene?
Mor?
Jeg undlod at komme hen på kontoret for ikke at genere Dem.
Jeg husker, hvad De sagde ved en anden lejlighed.
Ja.
Mener De dengang, hvor jeg friede?
Uha, jeg bliver vist svimmel.
Her er meget varmt og trangt. Hvor kom jeg til?
De sagde, at De elskede mig og ville giftes med mig, mr. Guppy.
De sagde nej. Det benægter De vel ikke?
Overhovedet ikke. De friede, og jeg sagde nej.
Tak. Jeg beklager, at visse ting i mit liv -
- samt omstændigheder, jeg ikke er herre over -
- gør det umuligt for mig at fremsætte tilbuddet igen.
- Det er helt i orden, mr. Guppy. - Jeg beklager.
Det gik bare ikke.
- Men mindet vil leve videre ... - Hold op, mr. Guppy.
- Jeg vil sige, hvorfor jeg kom. - Undskyld. Værsgo.
- Da De friede ... - Begge parter har nu sagt nej.
De ville hjælpe mig med at undersøge min fødsel og min oprindelse.
Ja, og jeg har allerede gjort visse opdagelser.
Jeg vil gerne bede Dem holde op.
Jeg kender godt omstændighederne omkring min fødsel.
Jeg bede Dem om ikke at undersøge sagen nærmere.
- Var det alt? - Ja, mr. Guppy, det var alt.
Miss Summerson, jeg sværger ved min sjæl -
- at De kan stole på mig i enhver henseende.
- Ada? Er du ikke hos Richard? - Jeg gik hen til hans kvarter.
- De vidste ikke, hvor han var henne. - I retten, selvfølgelig.
Endnu en udskydelse. Der sker jo intet!
Det må De ikke sige. Det er ikke retfærdigt.
Vi arbejder virkelig hårdt, og hjulene ruller.
Hjulene ruller, men de skal smøres i ny og næ.
De skal lige underskrive nogle regninger.
Denne vej. Mit kontor ligger lige i nærheden.
Ada og Esther! Hvad laver I her?
Åh nej, var det i dag? Jeg er frygtelig ked af det, Ada.
- Det gør ikke noget. Jeg fandt dig. - Er jeg tilgivet? Strålende!
Jeg kender et godt spisested.
Tulkinghorn fortalte mig noget forbløffende.
Vores nabo Boythorn har haft besøg af Jarndyce og hans myndlinger.
- Hvad har det med os at gøre? - Er Jarndyce ikke en ven af dig?
De burde have boet her og ikke hos ham Boythorn.
Jarndyce blev sikkert ikke såret over ikke at blive inviteret.
Det er jeg ikke enig i. Jeg har skrevet og inviteret alle.
Vi har fået en invitation fra en ærværdig personage.
Leicester Dedlock har inviteret os til Chesney Wold.
- Hvad siger I til det? - Hvorfor inviterer han os?
Vi er venner med mr. Boythorn, som han hader.
Jeg blev også overrasket. Men vi er gamle bekendte.
Mødte du ikke også lady Dedlock, da I var på spøgelsesstien?
Du gjorde vist et stort indtryk. Indbydelsen er måske fra hende?
Det tror jeg ikke. De siger vel ikke ja?
- Hvorfor dog ikke? - Jeg kan ikke tage med.
Hvorfor ikke, Esther? Sir Leicester vil gerne se dig.
- Jeg kan ikke. - Esther?
Esther?
Jeg vil fortælle, hvorfor vi ikke ...
Hvorfor jeg ikke kan besøge Chesney Wold.
Det er en hemmelighed, men jeg er nødt til at sige det til Dem.
Fortsæt.
Jeg er lady Dedlocks datter. Det har hun selv fortalt mig.
Hun sagde også, at vi aldrig må mødes mere.
Derfor kan invitationen ...
... ikke være kommet fra hende!
Esther, din stakkel.
- De må ikke sige det til nogen. - Sikke en byrde at bære på.
- Det er da værre for hende. - Ja, måske.
Esther ...
Jeg har også haft hemmeligheder for dig. Nu skal du have det at vide.
Kvinden, du voksede op hos, og som gav mig myndigheden over dig -
- var lady Dedlocks søster.
Hendes søster?
- Har De aldrig vidst noget? - Overhovedet ikke.
Jeg troede, at du var hendes barn.
Det forklarede, hvorfor hun pludselig slog op med Boythorn.
Hun opgav sit liv for mig.
Gid hun ikke havde gjort det. Hun elskede mig aldrig.
Hun havde ret. Jeg burde aldrig være blevet født.
Men så havde jeg aldrig lært dig at kende, vel?
- Du har fyldt mit liv med glæde. - De har også forandret mit liv.
Lad mig tale ud, Esther, ellers får jeg det aldrig sagt.
Vore liv ændrer sig.
Rick har allerede forladt os, og Ada bliver her ikke meget længere.
Men jeg håber, at du vil blive her hos mig.
Naturligvis, hvis De ønsker det.
Vil du blive her som fruen på Bleak House?
Som min hustru?
I verdens øjne er jeg for gammel, men sådan er mine følelser altså.
For mig er dine følelser meget vigtigere end verdens.
Nå, nu har jeg sagt det.
Jeg elsker dig, Esther.
Vil du være min hustru?
- Må jeg tænke over det? - Naturligvis.
Så længe du vil.
Tak.
Deres betjente anholdt mig, selvom jeg intet har gjort.
- Hvad er det for en retfærdighed? - De forstyrrer respektable borgere.
En advarsel var påkrævet.
Hvem giver Dem ordrer? Fruen eller djævelen Tulkinghorn?
De er lige slemme. Hvad blev der af frihed, lighed og broderskab?
De glemmer, at vi ikke har haft nogen revolution.
Vær rar at skrive Deres nuværende adresse her.
Så vi kan holde øje med Dem.
Eller vil De hellere lægges i lænker? Jeg er ligeglad.
De er lige så slem som de værste af dem. Giv mig pennen.
- Værsgo. - Tusind tak, mademoiselle .
Var det alt? Må jeg gå?
Ja. Det vil jeg gerne.
Sikke stille, vi er.
Lækkert, Esther. Ingen laver brombærgelé som du.
- Er der noget galt? - Nej, intet. Men ...
Kommer du lige ind til mig bagefter, Esther?
Ja, naturligvis.
Hvad har hun gjort? Lavet fejl i regnskaberne?
Nej, slet ikke, Ada.
- Jeg hader hemmeligheder. - Også jeg.
- Hvorfor sagde De intet til hende? - Om hvad?
- Om at vi er forlovede. - Jeg var ikke sikker ...
Jeg har haft en urolig nat. Er du nu helt sikker?
Ja. Ellers havde jeg sagt nej.
Vi kan jo også fortsætte som hidtil.
Jeg blev overrasket, da De friede.
Du har tænkt på mig som en far, ikke som en elsker.
Ja.
Men jeg tror godt, at jeg kan lære at tænke på Dem på en anden måde.
- Tror du? - Ja, det gør jeg.
Jeg ved ikke, hvad et ægteskab er. Det ved nok ingen, før de prøver det.
Men De og jeg kan nok klare det lige så godt som alle andre.
Kære Esther ...
Jeg tror nu alligevel, at du bør vænne dig til tanken.
Derfor må vi hellere fortsætte som hidtil.
- I hvert fald udadtil. - Må jeg intet sige til Ada?
- Hvis du skifter mening ... - Jeg holder ord!
For min skyld, Esther.
Godt.
Nu har jeg mit arbejde at passe.
Sikke et inspirerende syn! Kaptajn Carstone!
Hvor skal De nu hen? Kina? Vestindien? Hindukush?
- Vi skal bare til Deal. - Altså ikke særlig farligt?
Slet ikke farligt, undtagen for pengepungen.
Jeg har tænkt over noget.
Det er måske bedst, hvis jeg sælger min officersrang.
Jamen dog. Det var trist at høre, mr. Carstone.
Det er så mange udgifter ... Messeregninger, opstaldning ...
Og et par gældsposter.
Apropos dem ... Hvis De vil være så venlig.
Gid jeg bare vidste, at det snart var afgjort.
De kender mig, tror jeg.
Jeg giver ikke garantier, når kendsgerningerne ikke er sikre.
Sikke et menneske! Sikke en integritet.
Ja, De er et godt menneske, mr. Vholes. En sand ven.
- Bør jeg sælge min rang? - Det lyder godt.
Jeg vil ikke påvirke Dem, hverken i den ene eller den anden retning.
Han har ingen aktiver overhovedet.
Hvis han sælger, går pengene til den gæld, han har oparbejdet.
Jeg har tre døtre at forsørge -
- og en aldrende far. Hvordan skal jeg brødføde dem?
Jeg har bemærket, at en forespørgsel hos John Jarndyce sjældent slår fejl.
Har Carstone ikke brudt med ham?
Muligvis, men Jarndyce har ikke brudt med Carstone.
- Meget smukt. - De forskrækkede mig, sir.
- Kan du lide at arbejde her, Rosa? - Ja, sir.
- Er fruen venlig mod dig? - Meget venlig, sir.
- Hun holder af dig, tror jeg. - Rosa.
Goddag, frue.
Hent min bog, Rosa. Den ligger nok i stuen.
- Hvad sagde De til hende? - Intet. Vi sludrede bare.
- De skal ikke tale med hende. - En dejlig ung kvinde.
Hun holder vist meget af Dem.
Hvad mon hun ville tænke, hvis hun kendte til Deres vanære?
Den fornøjelse må De afstå fra.
- Jeg sender hende nemlig væk. - Nej, det gør De ikke.
Prøver De at bestemme, hvordan jeg passer min husholdning?
Vi to har en aftale. De må ikke gøre noget usædvanligt.
De vil gerne beskytte Deres lille yndling -
- mod den skam, der klæber til Dem. Men det går ikke, lady Dedlock.
Hvis noget skal gøres, bestemmer jeg hvad og hvornår.
Ikke De.
Mine knogler! Forsigtig, I svovlstinkende uhyrer!
Sæt mig forsigtigt ned!
Ryst mig, Judy.
Godeftermiddag, mr. Smallweed.
- Hvad gør De her? - Jeg ville bare hilse på.
- Hvordan går forretningen? - Trægt.
Det var trist. De skal betale Deres gæld, George.
Hvad taler De om? Den gæld er betalt.
Betalt? Nej, det er den ikke.
Se her. 243 pund, 7 shilling, 2 pence og 3 farthing i gæld.
Hukommelsen svigter Dem, gamle ven.
De sagde, at hvis jeg leverede et brev med kaptajnens håndskrift -
- var min gæld betalt. Og det gjorde jeg, imod min samvittighed.
- Siger De, at jeg ikke er gældfri? - Netop. Det er en ond verden.
Hvad? Blodsuger! Jeg skal give Dem ond verden.
Jeg brækker halsen på Dem! Min gæld er betalt!
Det er ikke mig, George! Han sendte mig hen for at sige det!
- Hvem har sendt Dem? - Mine knogler, George!
Mr. Tulkinghorn.
Dette er på 20 pund, mr. Jarndyce. Underskrevet af R. Carstone.
Her er et på 30, et mere på 20, og endnu et på 20 pund.
- 140 pund i det hele. - Netop, mr. Jarndyce.
- Miss Summerson. - Ricks situation er ikke god.
Jeg har udskudt mange mindre sager for ham.
Men der er en grænse, og den er nået.
- Hvad sker der nu? - Han sælger vist sin officersrang.
Det køber ham lidt tid, men giver så andre problemer.
Trivielle, men reelle problemer. Mad, bolig og så videre.
Forstår du mit dilemma, Esther? Han ville ikke tage imod hjælpen.
Lad mig tale med ham.
Hvis han opgav den retssag, ville alt ordne sig.
Det kunne man måske tro, men jeg må påpege -
- at mr. Carstone har ret til at gøre krav på Jarndyce mod Jarndyce.
Det skal jeg ikke blande mig i.
Tak, mr. Vholes. Miss Summerson taler med Carstone.
- Lidt frokost, før De tager af sted? - Nej tak. Fordøjelsesproblemer.
Jeg er dårligt selskab. Jeg går nu, sir.
- Hvorfor måtte jeg ikke se Vholes? - Jeg ved det ikke, Ada.
Richards forretninger angår mig mere end jer to.
De angår os alle, Ada. Han ville nok ikke bekymre dig.
Han opfatter mig som et barn.
- Jeg vil med til Deal. - Det er en god ide.
Sammen kan vi måske tale ham til fornuft igen.
Jeg kan ikke lide, at du omtaler Richard på den måde.
Det var ikke sådan ment.
Jeg har bestemt mig. Jeg er snart myndig og får min arv.
Det er ikke meget, men Richard kan blive i hæren.
Er det ikke bare at spilde endnu flere penge?
Det er sagen uvedkommende. Jeg elsker ham og vil hjælpe.
Det er det eneste, jeg ved.
Kom og sæt dig, Rosa.
Husker du, at jeg sagde, at jeg måske sender dig væk?
- Ja, frue. - Mr. Rouncewell henter dig i morgen.
- Så hurtigt? - Det skal gå stærkt.
Jeg vil ikke skilles fra dig, Rosa, men det er bedst sådan.
Jeg håber, at du ikke vil tænke dårligt om mig -
- hvad du end kommer til at høre.
Værsgo, de damer. Et hyggeligere værelse finder I ikke i Deal.
Er det jeres første besøg her? Skal I hente nogen fra "Indiaman"?
Hun kaster anker ved Downs i dag. Mange kommer af den grund.
Nej, vi skal møde en officer. Kan De sige os, hvor kasernen er?
Ja, det er ganske let.
Ja?
Esther? Ada!
Hvad laver I her? Hvem skulle tro det?
Jeg sad lige og skrev til dig. Kom ind og sid ned.
- Jeg har kun mig selv at byde på. - Det er alt, hvad vi vil have.
- Hvad skrev du? Må vi læse det? - I kan læse det på værelset.
Det er slut for mig her. Jeg er på vej væk herfra.
Jeg sælger min rang. Endnu en karriere er slut.
- Er det virkelig så håbløst? - Ja, det er det.
De vil helst af med mig. Det er ikke kun gælden.
Jeg vil ikke være soldat mere. Jeg kan ikke engagere mig.
Jeg kan ikke koncentrere mig, mens skurkene i retten afgør min skæbne.
Regimentet skal udenlands. Jeg kan ikke rejse væk.
Jeg stoler ikke engang på Vholes.
Jeg kom for at sige, at jeg vil give dig min arv.
Den del af den, der er min alene, og som jeg snart får.
Du kan ordne alt i regimentet og stadig blive i hæren.
- Ville du gøre det for mig? - Naturligvis.
- Jeg ville gøre hvad som helst. - Ada.
Det her vil jeg aldrig glemme.
Men jeg kan ikke tage imod det. Det er et elendigt liv.
Jeg er ingen soldat og ville bare bortøde din arv.
Dine penge skal bruges på noget, der giver bedre afkast.
Vi skal have det, der er vores.
Nu kan jeg koncentrere mig. Vholes og jeg får orden på det.
Jeg har bestemt mig. Jeg er klar om et par timer.
Vi ses på kroen og rejser til London i morgen.
Goddag, de damer! Lad dem komme frem.
- Hvor kommer alle de folk fra? - Det er båden.
Nogle er kommet for at hilse på. Lægen skal sove her.
- Hvilken læge? - Woodcourt. Helten fra skibbruddet.
Her kommer de.
Miss Summerson.
- Mr. Snagsby! - Ingen dagdrivere her.
Væk med dig, hurtigt.
- Hvad sker der? - En dagdriver. Jeg sendte ham væk.
- Er det dig, Ada? - Nej, det er Allan Woodcourt.
Jeg hørte, at De var syg. De blev forhåbentlig passet godt?
Min tjenestepige Charley var en god sygepasser.
- Er De kommet Dem? - Jeg har det godt som nogensinde.
- Jeg ser bare sådan ud nu. - Ja.
Hav ikke ondt af mig. Jeg har aldrig været forfængelig.
Arrene går væk. Til sidst kan ingen se det.
Hav ikke ondt af mig. Jeg var heldig at overleve.
- Sådan tænkte jeg ikke før. - Heller ikke jeg.
Åh, ja. Skibbruddet ...
- Jeg hørte, at De var modig. - Til hvad nytte?
Jeg er stadig en fattig læge. Jeg har ikke råd til et jakkesæt.
Richard Carstone misunder mig. Han må være en af de få.
Værsgo at sætte Dem. Hvordan virkede han på Dem?
Som før. Ivrig og munter. Men han har forandret sig.
Før var han livlig. Nu er ophidset måske et bedre ord.
- Er der noget, der bekymrer ham? - Det er den forfærdelige retssag,
- Vil De gøre noget for mig? - Hvad som helst.
Vil De se efter Richard i London? Han har brug for en god ven.
Gerne. Jeg har også brug for en ven.
- Rejsen bliver kølig og våd. - Det er vi vant til.
- Kom her, barn. - Gør, som han siger, Rosa.
Mr. Rouncewell skal nok passe godt på dig.
- Du kan godt lide min søn, ikke? - Jo, sir.
- Hun virker modvillig. - Hun er ikke velopdragen.
Men det var sikkert blevet bedre med tiden. Farvel, sir Leicester.
Farvel, lady Dedlock. Kom nu, Rosa.
Den frække slyngel!
Jo?
- Woodcourt? I Deal? - Ja. Vi spiste sammen på kroen.
- Han var meget glad for Esther. - Nej, Ada.
Han var bare sød og venlig. En gentleman.
Han kom godt ud af det med Richard.
Han har lovet at være hans ven i London.
En ven af Rick i London?
- Forlader Rick militæret? - Vi kunne ikke tale ham fra det.
- Hvor i London skal han bo? - Nær mr. Vholes kontor.
Hvor praktisk for mr. Vholes.
Nu har han Rick i sit net og kan opsluge ham helt.
Hold op! Jeg kan ikke holde ud, at I taler sådan om Richard.
Han har truffet sin beslutning og ved vel, hvad der er bedst.
Vi bør ikke tale om det.
Er der noget galt? Lad mig se på dig, min dreng.
Jeg er læge og gør dig ikke noget.
Kender jeg dig ikke fra retten?
- Jeg har intet gjort. - Det er sandt. Han er en god dreng.
- Han var hos mig i St. Albans. - St. Albans?
En ung kvinde passede ham.
Men han stak af. Hun fik feber og var nær død.
Den stakkel! Kan De gøre noget for ham?
Jeg tror, at han har lungebetændelse i begge lunger.
Kom, vi finder et bedre sted til dig.
Forsigtig, mr. Squod! Kan De bære ham?
Bare rolig, miss Flite. Han vejer ingenting.
- Hvad sker der? - George, det er mr. Woodcourt.
Han spurgte efter en seng til den stakkels unge patient.
Jeg tænkte straks på Dem. General George vil hjælpe os.
Læg ham her, Phil.
Jeg vil ikke indlægge ham på et hospital.
Han er bange for en mand, der hundser rundt med ham.
- En politikommissær Bucket. - Jeg ved, hvem han er, sir.
Jeg har set drengen før, men det er længe siden.
- Han ser meget syg ud, sir. - Ja, det er jeg bange for.
Han kan være her, så længe det kræves.
Tak, sergent George.
Han virker oprørt.
Jo, kan vi gøre noget, der kan gøre dig roligere?
- Er der en ven, vi kan kontakte? - Mr. Snagsby.
Og damen. Vil De sige til hende, at jeg ikke ville hende noget ondt?
Det skal jeg nok, Jo.
Jeg tænkte, at De gerne ville vide det.
Sir Leicester og hans frue kom til byen i dag.
Gjorde de?
Hun har sendt pigen væk. Den søde pige, De nævnte.
Hun er væk. Jeg tænkte, at De nok gerne ville vide det.
Tak, Clamb.
Hvordan går det, min stakkels dreng?
Jeg har været heldig, mr. Snagsby. Her er rart at være.
- Det var ikke min mening, sir. - Hvad, Jo?
At gøre damen syg. Hun var ved at dø.
Hun kommer selv herhen, Jo. Så kan du sige det til hende.
Gid han holder så længe. Jeg kan intet gøre for staklen.
Hold ud, knægt. Vi skal nok klare det.
- Lad ikke den anden komme. - Kommissær Bucket? Nej.
Nej, ham den anden. De kender ham, mr. Snagsby.
Da jeg blev anholdt. Ham bag det store skrivebord.
Det var ham, der sendte kommissæren efter mig.
- Da begyndte mine problemer. - Han vil dig da ikke noget ondt.
- Hvem taler vi om? - Mr. Tulkinghorn.
Tulkinghorn!
- Ja? - Vi havde en aftale.
- Hvilken aftale? - De gør intet uden at spørge mig.
De overtrådte aftalen, da De sendte pigen væk.
Hvad kan det gøre, at hun blev reddet fra en skandale?
- Min hemmelighed ... - Det er min hemmelighed nu.
Jeg beskytter sir Leicester og slægten.
Vores aftale er ophævet.
Det giver mig ret til at handle, som jeg finder passende.
Gør som De vil.
Det var alt for i aften.
Vent lidt.
Vil De sige det til sir Leicester i aften?
Nej, ikke i aften.
- I morgen? - Måske i morgen.
Farvel, lady Dedlock.
Hvad er der, Jo?
Jeg troede, at jeg var hos Tom All Alone igen.
Det var bare en drøm, Jo. Du er blandt venner nu.
Ikke meget længere. Jeg skal dø, ikke?
Jeg skal videre. Ligesom betjenten sagde.
Du behøver ikke at gå nogen steder, Jo. Hvor tror du, at du skal hen?
På kirkegården.
Ikke endnu, Jo.
Det begynder at blive mørkt.
Jeg troede, at man ville se et lys.
Kender du nogen bønner, Jo?
- Nej, frue. - Så gentag efter mig.
- Fadervor ... - Fadervor ...
Du, som er i himlen ....
... er i himlen.
Helliget vorde ...
Han er død.
Død, Deres Majestæt.
Død, mine herrer.
Død, præst i hver en kirke.
Død og døende rundt omkring os hver eneste dag.
Jeg troede, at De var gået i seng.
Det er Sir Leicester. Jeg er på vej ud.
- Skal jeg kalde på vognen, frue? - Nej, jeg vil bare have lidt luft.
- Vær sød at låse døren op. - Ja, frue.
Knægten får i det mindste en anstændig begravelse.
Det sørger mr. Jarndyce for.
En præst og en rigtig kiste.
Sådan som det skal være.
- Mr. Jarndyce er et godt menneske. - Hans skyld er stor, Phil.
- Mr. Jarndyces? Hvad har han gjort? - Ikke Jarndyce. Tulkinghorn.
Tulkinghorn er skyld i det hele.
Han er Djævelen selv. Jeg går ud, Phil.
- Hvor skal De hen på denne tid? - Bryd dig ikke om det.
- Jeg går hjem, mr. Tulkinghorn. - Ja, Clamb.
Godnat, sir.
- Undskyld, sir. - Det gør ikke noget.
Hvem der?
Hvem er det? Dem?
Tekster: Neel Rocco www.sdimedia.com